FORELDREFELLEN
ELIZABETH JAMES - KUNSTNER - LONDON, ENGLAND
NICHOLAS PARKER - VINDYRKER - SAN FRANCISCO, USA
HVOR DRØMMER IKKE HAR GRENSER
Hva med et bilde som suvenir?
Kan dere vende dere mot hverandre?
11 ÅR OG 9 MÅNEDER SENERE
WALDEN-LEIREN
Herregud, telefonen min virker ikke her.
Herregud. Hvordan skal vi overleve?
Takk!
Det er en rådgiver. Kan du si meg hvor navaho-køyene er?
Der borte. Du må se den.
Velkommen til Walden-leiren. Jeg er Marva Kulp, leirsjefen.
La oss finne reiseveskene så raskt som mulig.
Vi har en stor førstedag foran oss.
Nå skal jeg gi roperten til min datter og høyre hånd, Marva junior.
Marva, køyeanvisninger.
Da er vi i gang. Hør etter.
Vi har Berg, Kate - iroquois. Berg, Lily - chickasaw.
Vent litt. Jeg trodde dette var en gutteleir.
OK. Jeg fant reisevesken min.
Nå er spørsmålet hvordan jeg får den ut...
Jeg klarer det.
Nei, det kan jeg ikke.
- Du må være ny. - Hvordan vet du det?
Du tok ikke reisevesken før apene kastet den i haugen.
- Du trenger hjelp. - Takk. Det er den store gule.
- Det er min type dame. - Hei, jente!
Kan du hjelpe meg med reisevesken? Det er den gule begravd nederst.
Klart det.
Den? Ikke noe problem.
Er du fra California?
- Bor du i Hollywood? - Bor du i nærheten av en filmstjerne?
Er dere Lucy og Ethel? Jeg har aldri vært i Hollywood.
Jeg bor i Napa - Det er i Nord-California - jeg bor ved en vingård.
- Hva slags gård? - En vingård.
Hvor man dyrker druer for å lage vin.
Det er det jeg og faren min gjør. Vi eier en vingård.
- Parker, Hallie! - Her.
- Arapaho. - Det er meg.
Kom igjen, dere.
Kan noen av dere tilfeldigvis spille poker?
Nei, jeg har aldri spilt det før.
Nei vel? Så synd.
Hvor mye penger tok dere med dere i sommer?
Hvem er der inne?
Da er vi fremme.
Walden-leiren for jenter.
Reiste vi helt fra London for dette?
Det er ganske billedskjønt, synes du ikke?
Ikke akkurat det jeg ville sagt.
Skal vi sjekke listen til moren din?
- La meg se. Vitaminer? - Ja.
- Mineraler? - Ja.
- Liste over frukt og grønnsaker. - Ja, ja.
Ja til frukt, ja til grønnsaker. Fortsett.
Solkrem, leppepomade, insektsspray. Brevpapir, frimerker.
Bilder av moren din, bestefaren din, og din pålitelige butler, meg.
Jeg tror jeg har alt.
Her er noe fra bestefaren din.
En helt ny kortstokk.
Kanskje du finner noen på dette kontinentet som kan slå deg i poker.
Det tviler jeg på, men takk. Takk for at du tok meg hit, Martin.
Hvis du skifter mening og vil at jeg skal hente deg når leiren er over,
- er jeg bare en telefon unna. - Takk, men jeg klarer meg.
Vi ses om åtte uker, Marty, gamle venn.
Jeg savner deg allerede, mitt hjertes dronning.
- Ha det gøyalt. - Det skal jeg.
Ha det bra.
Flyplassen, takk.
Mamma! Er du der? Ta telefonen!
Ro dere ned, jenter.
Du må også ta noe.
Det lukter godt.
- Jeg skal holde av en plass til deg. - Takk.
Unnskyld meg, jenter. Jeg må ta for meg av disse nydelige jordbærene.
- Vil du ha noen? - Ellers takk. Jeg er allergisk.
Det er synd. Hva med deg, skatt? Jordbær?
Unnskyld. Skulle ønske jeg kunne det. Jeg er allergisk.
Ja, allergisk. Det sa du. Hvordan kom du deg dit?
Første dag i leiren. Du må unnskylde meg.
Men jeg tar ikke salt i sukkerbøssene.
Jeg mener sukker i saltbøssene.
Hvor ble det av henne?
Touché.
Bra levert.
Utmerket, unger.
Vinner og fremdeles ubeseiret mester fra Napa, California, Miss Hallie Parker.
Har vi noen utfordrere?
Kom igjen, damer. Ikke vær jomfruer i nød.
Jeg prøver.
Vi har en utfordrer.
Takk.
I gang.
- Takk. - Ingen årsak.
Kom igjen, Annie.
Er fekterne klare?
- Klar. - I posisjon.
En garde. Fekt.
Touché!
- Bra. - Takk.
Touché.
- Unnskyld. La meg hjelpe deg. - Nei, la meg hjelpe deg.
- Hvorfor gjorde du det? - Du dyttet meg oppi.
Nei.
Det var litt av en forestilling.
Jeg tror vi har en ny mester i leiren.
Fra London, England, Miss Annie James.
OK, jenter. Ta hverandre i hånden.
Kom igjen, jenter.
- De er like. - Se på dem.
- Hvorfor stirrer alle? - Ser du det ikke?
- Ser hva? - Likheten mellom oss.
Likheten? Mellom deg og meg?
La meg se. Snu deg.
Så den andre veien.
Øynene dine sitter mye tettere enn mine.
Ørene dine... ikke bekymre deg, du vokser deg til.
Tennene dine er litt skjeve.
Og den nesen. Ikke vær redd. De tingene kan ordnes.
Skal jeg ta henne for deg?
Vent. Jeg er ikke ferdig ennå. Vil du vite den største forskjellen mellom oss?
La meg tenke. At jeg kan fekte og ikke du?
At jeg har klasse og ikke du?
- Velg hva du vil. - Jeg burde...
Det er på tide å avslutte denne kosefesten.
Annie, Hallie. Jeg mener, Hallie, Annie...
Unnskyld, damer. To par. Les dem og gråt.
Jeg er tom.
- Ingen flere? - Jeg har ikke noe igjen.
Jeg prøver meg.
Sett deg, Parker.
Del ut til meg.
Jeg skal gi deg en liten avtale.
- Taperen hopper i innsjøen etterpå. - Utmerket.
Helt naken.
Enda mer utmerket.
Knepp opp, Parker.
Straight i ruter.
Du er god, James.
Men du er ikke god nok.
Til ære for deg, en royal flush.
Liker bursdagsantrekket.
Ta klærne hennes.
OK.
Hvis det er sånn du vil ha det, så la lekene begynne.
Jeg hørte den onde kloningen din nyse hele veien til messen i morges.
Jeg er så trett. Jeg legger meg igjen og sover til lunsj.
Det virker ikke mulig.
- Hvorfor ikke? - Det er derfor.
Aldri i livet.
Jeg håper de sover.
Kysten er klar. Kom igjen.
Tid for hevn. Ikke vekk henne.
Forsiktig.
Har du melk?
Herregud.
Hun tok meg ikke.
Jenta er uten tvil den verste skapningen som har gått på jorda.
Takk, takk skal du ha.
- God morgen, jenter. - God morgen, Marvas.
Overraskelsesinspeksjon. Giv akt.
Navahoer.
Nei, Marva. Ikke gå inn der.
En av jentene spydde i går, og det er et fryktelig gris.
Spar deg plagen, det er skikkelig kvalmt.
Hvis noen er dårlige, så må jeg inn.
Til siden.
Nei, jeg insisterer. Jeg kan ikke la deg gå inn. Hun er smittefarlig.
Alle har det bra her, hvis ikke Hallie Parker vet noe vi ikke vet.
Jeg insisterer. Åpne døren og se selv.
Til siden, Hallie.
Nei!
Jeg sa det var grisete her.
Hun burde vite det, for hun gjorde det.
Du og du,
pakk veskene!
OK, jenter. Resten av dere - tilbake til aktivitetene.
Dere to skal på isolathytta.
Det sitter fast.
- Takk. - Ingen årsak.
Herremann.
Her er din...
Cuppy.
- Er noen av bildene ødelagt? - Bare den vakre Leo DiCaprio.
Hvem?
Har du aldri hørt om Leonardo DiCaprio? Hvor langt unna er London?
Herfra er det 5000 kilometer, men det kan virke mye lengre.
Hvor langt unna bor du?
California er på den andre siden av landet.
Dette er et bilde av hjemmet mitt.
- Det er vakkert. - Ja. Vi bygde det da jeg var liten.
Vi har en fin veranda med utsikt til hele vingården og så...
Hvem er det?
Faren min. Han visste ikke at jeg tok bilde, ellers ville han snudd seg.
Han er liksom bestevennen min. Vi gjør alt sammen.
- Hva er i veien? - Det er bare kjølig her.
- Vil du ha en? - Ja, jeg elsker Oreos.
Hjemme spiser jeg dem med peanøttsmør.
Gjør du? Det er så rart. Jeg også.
Tuller du? De fleste synes det er kvalmt.
- Jeg vet det. Jeg skjønner det ikke. - Ikke jeg heller.
Hvordan er faren din?
Er han sånn du kan snakke med, eller den arbeidsnarkomane typen som sier:
"Jeg snakker med deg siden, skatt," men aldri gjør det? Jeg hater det.
Jeg har ikke noen far.
Jeg hadde en, men foreldrene mine skilte seg for mange år siden.
Moren min nevner ham aldri engang.
Det er som om han bare har forduftet.
Det er skremmende at ingen holder sammen lenger.
Det er sikkert.
- Hvor gammel er du? - Jeg fyller 12 den 11. oktober.
- Jeg også. - Er din bursdag den 11. oktober?
- Ja. - Er ikke det rart?
Veldig.
Det har sluttet å regne.
Vil du ha en ispinne eller noe?
- Hva er i veien? - Hallie, hvordan er moren din?
Jeg har ikke møtt henne. Hun og faren min slo opp da jeg var baby. Kanskje før.
Jeg er ikke sikker. Han liker ikke å snakke om henne.
- Men jeg vet at hun var vakker. - Hvordan vet du det?
Fordi pappa har et gammelt bilde av henne gjemt i sokkeskuffen.
Han tok meg på fersken da jeg så på det, så jeg fikk beholde det.
Jeg er så tørst. Vil du ikke ut og hente limonade?
Kan du slutte å tenke på magen din i en stund som dette?
- I en stund som hva? - Skjønner du ikke hva som skjer?
Tenk på det.
Jeg har bare en mor og du bare en far.
Du har aldri sett moren din og jeg har aldri sett faren min.
Du har et gammelt bilde av moren din og jeg har et gammelt bilde av faren min.
Men du har sikkert hele bildet.
Mitt er patetisk og lite og krøllete og revet over på midten...
Hvorfor leter du i kofferten?
Dette er bildet av moren min.
Og det er også revet.
På midten?
Dette er så sykt.
Når jeg teller til tre, viser vi dem til hverandre, OK?
OK.
Én.
To.
Tre.
- Det er faren min. - Det er moren min.
Det er lunsjklokka..
Jeg er ikke så sulten lenger.
Så hvis din mor er min mor
om min far er din far,
og vi ble født den 11. oktober begge to,
da er vi to søstre.
Søstre? Hallie, vi er tvillinger.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
- Hva holder du? - Medaljongen jeg fikk da jeg ble født.
Det står H på den.
Jeg fikk min da jeg ble født også, men min står det A på.
Nå har jeg gåsehud.
Herregud, jeg er ikke enebarn, jeg er tvilling.
Jeg er tvilling. Det er to av meg... jeg mener oss.
- Dette er... - Helt vilt.
- Skikkelig. - Fullstendig.
Herregud.
Hvordan er mamma?
Hun designer bryllupskjoler.
Ja vel?
Hun begynner å bli berømt.
En gresk prinsesse har kjøpt en av kjolene hennes.
Jøss.
Vet du hva som er interessant?
Ingen av foreldrene våre giftet seg på nytt.
Har pappa vært i nærheten av å gifte seg?
Aldri. Han sier alltid at jeg er den eneste jenta i hans liv.
Ja. Mamma har heller aldri vært i nærheten.
Jeg har en briljant idé.
Jeg mener det, jeg er et geni.
- Du vil vite hvordan pappa er, hva? - Ja.
Og jeg vil bli kjent med mamma, så jeg synes... Ikke klikk, OK?
Jeg synes vi burde bytte plass.
Når leiren er over, drar jeg til London som deg,
- og du til California som meg. - Hva?
Annie, det klarer vi. Vi er jo tvillinger, hva?
Hallie, vi er helt fullstendig, 100 prosent forskjellige.
Hva er problemet? Jeg lærer deg å være meg, og du meg å være deg.
Jeg kan være deg allerede.
Vil du vite forskjellen mellom oss?
Jeg har klasse, men ikke du.
Kom igjen, Annie. Jeg må treffe moren min.
Hvis vi bytter, må de bytte tilbake en eller annen gang.
Og da må de treffes igjen.
Etter alle disse årene.
Takk. Jeg sa jo jeg er briljant.
Dette er bestefar.
Han er søt. Hva kaller vi ham?
- Bestefar. - Hvorfor kom ikke jeg på det?
Dette er Martin. Han er butleren vår.
Har vi butler?
Stua først, og så har vi spisestua her.
Men der spiser vi kun til Thanksgiving, jul og selvsagt 11. oktober.
OK.
Jeg er klar.
- Ikke lukk øynene dine. - OK.
Unnskyld. Jeg ble litt nervøs.
Er du nervøs? En 11-åring klipper meg.
- Du hørtes ut som meg. - Skal jeg ikke det, da?
Kom igjen, bare gjør det.
Ikke få panikk. Du ser strålende ut.
Ser bra ut.
Dette er så skummelt.
Du har aldri sett bedre ut.
Herregud.
Hva?
Jeg har hull i ørene.
Nei. Nei, nei og nei. Det skjer ikke.
Unnskyld, feil nummer. Jeg nekter.
Da var det bortkastet å klippe håret, for jeg kan ikke dra på leir med hull i ørene
og komme hjem uten. Kom igjen. Skjerp deg.
- Nålen er sterilisert. - Vet du hva du gjør?
Slapp av. Jeg har vært med alle vennene mine for å ta hull i ørene. Enkel sak.
Bare lukk øynene, så er det over før du aner ordet av det.
- Er øredobben klar? - Ja.
Bra. Gi meg eplet.
Takk. Bare slapp av. Dette er ingen stor sak.
Når jeg teller til tre, så ta bort isen.
Én. To.
Tre.
Nå må vi ta farvel, jenter. Ombordstigning på bussene.
Jeg ser dere neste sommer. Det lover jeg.
- Ring meg hver dag. - Og skriv til meg. Ikke glem det.
Nå skjer det.
Du skal finne ut hvordan mamma og pappa møttes.
Og du skal finne ut hvorfor det ble slutt.
- Bilen din er her. - Det er deg.
Her er billetten og passet. Martin treffer deg på flyplassen.
- Når drar du? - Om et par timer.
- Kyss mamma fra meg. - Og kyss pappa for meg.
Annie James.
Ha det.
Siste opprop, Annie James.
Farvel.
Lykke til.
OK. Nå skjer det.
Herregud, håper hun liker meg.
Vær så snill å like meg.
Vær så snill.
Savnet deg.
- Hva har du gjort med håret? - Klipt det. Liker du det?
Elsker det. Det er den nye deg.
Og du har tatt hull i ørene.
Gi meg fem, jente.
- Hjemme igjen. - Takk.
Her er det. 7 Pembroke Lane.
Hallo?
VELKOMMEN HJEM, ANNIE
Bestefar?
- Jeg er hjemme. - Er det den lille jenta mi?
Den høye, ulenkelige saken?
Ja. Det er meg.
Velkommen hjem.
- Hadde du det gøy? - Supert.
Hva gjør du?
Bare lukter.
Jeg lager et minne.
Om noen år, når jeg er voksen, vil jeg huske bestefaren min
og at han alltid luktet peppermynte og pipetobakk.
Fint å ha deg tilbake igjen.
- Mor. - Du er hjemme!
- Jeg fatter ikke at det er deg. - Samme her.
Og med kort hår. Hvem klipte det for deg?
En jente jeg traff i leiren. Er det stygt?
Nei, jeg elsker det.
Har du tatt hull i ørene?
Er det noen andre overraskelser? Navlepiercing? Tatoveringer?
Hva er det?
Unnskyld. Jeg har savnet deg så veldig.
Jeg vet det. Du har vært borte i det uendelige.
Du aner ikke.
Likte du alle sammen? Var det morsomt?
Martin.
Jeg fant en blindpassasjer i kofferten din.
Herregud, Cuppy.
Han tilhører en venn. Hun jeg fortalte om.
Jeg aner ikke hvordan han kom oppi min koffert.
Siden han ikke er vår Cuppy, skal vi kaste ham?
Nei!
Nei. Jeg sender ham til henne.
Hun elsker denne saken veldig høyt. Veldig.
Hun har sovet med den hele livet
og hun kunne aldri vært i for eksempel et fremmed land uten ham.
Nei, jeg tar meg av det. Det var alt, Martin. Takk.
Hvordan går fotograferingen?
Klarer dere dere ikke uten meg? Annie kom hjem fra leiren.
OK. Vent litt.
Annie, er det fryktelig for deg å bli med meg i studio?
Nei, jeg blir gjerne med.
Det er utrolig. Designet du den?
Jeg måtte gjøre noe mens du var i leiren.
- Synes du ikke den er for...? - Nei, den er nydelig. Jeg elsker den.
Vet du hvem som ville sett vakker ut i den kjolen? Skikkelig vakker.
- Hvem? - Du.
Jeg? Noen ganger tror jeg at tidsforskjellen har gjort deg sprø.
Kom igjen. La oss se hva oppstyret dreier seg om.
- OK. Jeg er her. - Vi er reddet.
- Hei, Vendela. - Vi vet ikke hva vi skal gjøre med sløret.
Det dekker kjolens bakside, men uten ser kjolen...
Uferdig ut. Du har rett. Kan du snu deg til siden med haken opp?
Jeg ser problemet. Kan jeg få sløret? Annie, skatt?
Gi meg en av de hattene som står til utstilling i vinduet.
- Jeg? - Ja.
- Hvilken liker du? - Den hvite.
Jeg også.
Prøv dette. Kast sløret rett bakover igjen.
Sånn, ja. Snu deg rundt, jeg vil se ryggen.
Det er vakkert. Så du det? Hvordan det faller.
Ikke tenk på buketten. Du er gift, du har mange oppgaver.
Ikke glem å se glad ut. Det er bryllupsdagen din.
Mamma er så kul.
Når du designer bryllupskjoler, får du ikke lyst til å gifte deg igjen,
eller tenker du kanskje på F-ordet?
- F-ordet? - Faren min.
Å, det F-ordet. Nei, faktisk ikke,
for jeg gikk ikke med bryllupskjole da jeg giftet meg med F-ordet.
Hvorfor ikke det?
Hvorfor er du så nysgjerrig på faren din?
Kanskje fordi han aldri blir nevnt, og du kan ikke klandre folk for å undre.
Du kan ikke unngå det for alltid. Si i det minste hvordan han var.
OK. Han var herlig, for å være ærlig.
Da vi traff hverandre var han helt herlig.
OK?
Traff du ham her i London?
- Vi møttes på QE2. - QE hva?
Queen Elizabeth 2. Det er et skip som seiler fra London til New York.
Jeg var ikke så glad i å fly da, og ikke faren din heller.
Vi møttes første kvelden på båten. Vi satt ved siden av hverandre til middag.
- Han er amerikaner. - Er det sant?
Var det kjærlighet ved første blikk?
Jeg visste du ville stille alle disse spørsmålene en dag. Taxi!
Kjære pappa. Jeg lurer på hva han driver med nå.
NAPA FLYPLASS
Takk.
Gud, det er ham.
Hei, Hal!
Velkommen hjem.
- Kom i armene mine. - Pappa.
Endelig.
Jeg håper du hadde det kjedelig i leiren, for du skal ikke tilbake.
Jeg savnet deg for mye.
Hva skjedde med deg, Hal?
Noe har forandret seg.
Blir du høyere?
Hva står på, pappa?
Hvordan går det med Chessy og de andre?
Supert. Alle har det bra. De gleder seg til å se deg.
Åtte uker er for lenge, Hal. Det har skjedd mye her.
Det har skjedd mye med meg også, pappa.
Jeg føler meg som en ny kvinne.
Hva er i veien? Kuttet jeg meg da jeg barberte meg?
Nei, bare det å se deg for første gang.
Det er så lenge siden.
Du ser også høyere ut, pappa.
Kom igjen, la oss dra hjem.
Takk for alle brevene.
Jeg er glad jeg kjøpte alt brevpapiret til deg.
- Vi skulle skrive, pappa, men vi... - "Vi?"
Jeg og vennen min. Jeg møtte en jente i leiren, og vi ble venner.
Supert.
Nesten som søstre.
- Hun var en herlig pike. - "Herlig pike?"
Er du så prektig plutselig?
- Du biter negler ennå, ja. - Pappa, du så det!
Hva mener du? Du har bitt dem siden du kunne tygge.
Jeg har bestemt meg for å slutte. Det er en begredelig vane.
"Herlig pike," "begredelig vane."
Sendte jeg deg på sommerleir eller manérskole?
Og hvorfor sier du "pappa" på slutten av alle setninger?
Unnskyld. Jeg merket ikke at jeg gjorde det, pappa.
Unnskyld, pappa.
Vil du vite hvorfor jeg sier "pappa?" Sannheten?
Fordi du savnet faren din så veldig?
Nettopp. Fordi hele livet - de siste åtte ukene, mener jeg -
kunne jeg aldri si ordet "pappa." Ikke én eneste gang.
Og spør du meg, er en far en uerstattelig person i en jentes liv.
Tenk på det. Det er en hel dag som brukes på å feire fedre.
Tenk deg noens liv uten en far.
Aldri kjøpe farsdagskort.
Aldri sitte på farens fang. Aldri kunne si "Hei, pappa!"
eller "Hva står på, pappa?" eller "Ses siden, pappa."
Et barns første ord er alltid "papa," ikke sant?
La meg se om jeg skjønner dette. Har du savnet å kalle meg "pappa?"
Ja. Det har jeg, pappa.
Herregud.
Nå begynner du å lyde som ditt gamle jeg.
Hallo, skjønna!
Se på deg!
Du har vokst.
Vi har savnet deg så mye.
Ikke la faren din snakke deg fra å dra tilbake til leiren.
Du er en jente i vekst. Du trenger eventyr.
Er du sulten? Jeg laget maisbrød og chili.
- Hvorfor er du så stille? Hva er i veien? - Jeg er så glad for å være hjemme.
Hører jeg noe om maisbrød og chili?
Ja, det står på komfyren.
Noe har forandret seg ved deg, Hal. Jeg kan ikke sette fingeren på det,
men det er noe ved deg som er annerledes.
Ja vel? Jeg er den samme gamle.
Helt sant.
Hei, Sammy!
Hva er i veien med deg? Det er Hallie.
Jeg lukter vel bare av leiren.
Hva er i veien med deg? Man skulle tro du ikke gjenkjente henne.
Jøss, det er bedre enn bildene.
OK. Hva vil du gjøre først?
Vil du spise og så pakke opp? Eller så kan vi pakke opp og så spise.
Eller vi kan spise mens vi pakker opp.
Kan jeg spise på rommet mitt?
Det er en klar mulighet.
Hal, kom ned når du er ferdig. Det er noen du må hilse på.
- OK, pappa. - OK, Hal.
Se på deg - du spiser bestandig.
- Sa du det til henne? - Nei.
Nicky.
Sa hva?
Hal, det er ikke min sak hvordan faren din driter seg ut.
- Han er voksen, og kan gjøre som han vil. - OK. Hvem er hun?
Hun heter Meredith Blake. Reklameagent fra San Francisco.
Faren din hyret henne til å reklamere for vingården.
Hun er bedre til å selge seg selv enn druer, synes nå jeg.
Hva mener du?
Vi vet begge at faren din ikke er en sofistikert, sorgløs ungkarstype.
Så jeg må spørre meg selv, hva ser en pen, ung sak som det
i en mann som går med skjortesnippen ute med en frokostskål med chili.
Da skjønte jeg at det er millioner av grunner til at jenta fniser.
Og alle står i Napa Valley-banken.
Tror du ikke hun liker ham på ordentlig?
Hva vet vel jeg?
Men hun snurrer faren din rundt lillefingeren.
De gjør alt sammen. De rir og svømmer sammen.
De spiser middag ute hver kveld
Vet du hva? Treff henne. Se selv. Ikke la meg påvirke deg.
Der er jenta mi. Dette er en venn av meg.
Hal, dette er Meredith Blake.
Hei.
Hei, Meredith Blake.
Jøss, endelig treffer jeg den berømte Hallie.
- Jeg har sett frem til dette i sommer. - Ja vel? Her er jeg.
Nicky, hun er henrivende.
Sånn faren din snakket om deg ventet jeg å treffe en liten jente,
men du er så voksen.
Jeg er 12 snart. Hvor gammel er du?
26.
Bare 15 år eldre enn meg. Hvor gammel er du igjen, pappa?
Plutselig er du interessert i matte. Jeg går inn.
Jeg skal hente mer chili, og kanskje en flaske champagne for å feire.
Hva feirer vi?
Din hjemkomst, selvsagt.
Jeg er straks tilbake.
Meredith Blake.
Hallo, pastor Mosby.
Nei, jeg hører det er for en lokal veldedighetsorganisasjon?
Ja, jeg skriver det ned.
Jeg er enig i at det virker passende,
men uheldigvis ser jeg at Mr Parker ikke er i landet de dagene.
Ja, helt klart. Jeg skal nevne det for ham.
Takk.
Hvordan var leiren, Hal? Var den super?
- Skal pappa ut av landet? - Nei.
Jeg måtte komme med en hvit løgn for å redde ham fra noe.
Jeg har aldri hørt en mann snakke om datteren sin slik Nicky snakker om deg.
Dere er tydeligvis veldig nære.
Vi er nærmere enn nære. Vi er alt for hverandre.
Unnskyld. Ble du våt, Mer?
Bare litt, Hal.
Gjett hva.
Faren din tok meg på ridetur her om dagen, og lot meg ri hesten din.
Jeg håper det er OK for deg.
Klart det. Sprout er vant til at uvanlige kvinner rir på henne.
Ikke at du er så uvanlig, men.
Sammenlignet med de andre er du ganske normal.
Andre? Hvem andre?
- Vil du høre registeret? - Hva mener du?
Informasjonen om de andre kvinnene. Jeg klandrer deg ikke.
Jeg ville visst om jeg var 28 - jeg mener 29 - i en manns liv.
- Er jeg nummer 29? - Ja.
Det er alltid samme rutine. Ri på hest gjennom vingårdene,
romantiske middager med spesiell vin. Svømmeturer i måneskinn.
Her kommer den. En flaske av spesiell vin.
Fant dere jenter på noe å snakke om mens jeg var borte?
- Betyr det ja? - Det er sikkert.
Kan noen ta den?
- Det er hos James. Annie? - Ja, Martin?
Det høres ut som deg på telefonen.
Unnskyld. Hvem ville du snakke med? Annie?
Selvsagt. Et øyeblikk.
Mildred Plotka til deg. Høres ut som tvillingen din.
Tvillingen min? Veldig morsomt. Den var god, Martin.
Mildred, skatt. Hei, hvordan går det?
Alt er herlig her. Vi venter litt regn i dag,
men... Mildred, kan du vente litt?
OK, men fort deg, Hal. Jeg må snakke med deg.
OK. Nå kan jeg snakke. Herregud, mamma er utrolig.
Jeg kan ikke fatte at jeg ikke har kjent henne før.
Hun er vakker og morsom og smart og designer kjempefine kjoler.
Hun fortalte om hvordan hun og pappa møttes,
- og hvis du spør meg er det... - Stopp! Vi har et stort problem.
Du må ta med mor hit straks.
Er du gal? Jeg har bare hatt én dag med henne.
- Jeg blir kjent med henne. Jeg kan ikke. - Dette er et nødstilfelle. Pappa er forelsket.
Gi deg. Pappa blir ikke forelsket. I hvert fall ikke alvorlig.
Han er seriøs med henne.
Han holder hånden hennes og kysser nakken hennes og serverer henne.
- Gjør han? - Det er kvalmt.
Du får ødelegge for dem. Saboter.
Jeg prøver, men har noen ulemper. Jeg traff mannen for 12 timer siden.
Hal, du må komme og hjelpe meg.
Annie, jeg vil ha mer tid med mamma.
- Hva står på? - Er du der? Jeg hører deg knapt.
- Jeg er her... - Sentralen.
Du ble borte, Annie.
Takk for hjelpen, Hal.
Hei. Jeg fikk telefon fra en venn fra leiren.
Det er en gammel leirtradisjon å snakke med vennen sin i skapet.
Det er ganske teit, men...
Vil noen ha frokost?
Her, ja. Dagens viktigste måltid.
Egg med hel plomme. Bacon, toast...
Og er du skikkelig sulten, store sjokoladepannekaker,
som lukter utrolig, om jeg selv skal si det.
Takk, Chessy.
Er du ikke sulten nå heller?
Du rørte knapt chilien, og nå vil du ikke ha frokost? Er du syk?
Det går bra. Hvor er pappa?
Han og Miss bare-en-halv-grapefruit-takk
dro for en time siden. Du forsov deg, og han ville ikke vekke deg.
Jeg ville nok forsovet meg hvis jeg ringte fra badet midt på natten også.
Det, ja? Jeg ringte en venn fra leiren. Mildred.
- Hun bor i New York. - Ja vel.
Så du ringte Mildred når det passet for henne på grunn av tidsforskjellen?
Nettopp. På grunn av tidsforskjellen.
Så du ventet til klokken var tre om natten for henne?
Det gir mening.
Faktisk var klokken syv om kvelden for henne.
Hun bor i New York, men hun var på familieferie på Bora Bora.
Bra levert.
OK, luring. Faren din vil møte deg på kontoret sitt etter frokost.
Vil han? Takk.
Jeg er ferdig.
Den bikkja har blitt så rar.
Ha det, Chessy. Takk igjen for frokosten. Det var supert.
Dytt, Hal.
Unnskyld. Jeg glemte.
Jeg er glad du er her, skatt.
Det er noe viktig jeg vil snakke med deg om.
Det er rart. Det er noe viktig jeg vil snakke med deg om også.
- Ja vel? Du først. - Nei, du.
OK. Jeg vil snakke med deg om Meredith.
Og jeg vil snakke med deg om moren min. Hva er det med Meredith?
- Hva er det med moren din? - Pappa, jeg er nesten 12.
Venter du at jeg skal kjøpe historien om at storken kom med meg ennå?
Kom igjen, Hal. Vi har snakket om moren din.
Nei, det har vi egentlig ikke.
En jente trenger mer i livet enn et halvt krøllete fotografi.
Pappa, jeg er nesten tenåring. Jeg trenger en mor.
Du har rett. Du har helt rett.
Du trenger en mor, og derfor...
- Meredith? - Hei.
- Hallo, Hal. - Hei.
Dette er assistenten min Richard.
Richard, dette er Nicks datter som jeg fortalte om.
- Hallo. Hyggelig. - Hei.
- Fortalte du det? - Nesten.
Hvis du har tid etterpå, kan kanskje alle spise lunsj på terrassen?
Jeg lovet Hal å finne på noe i ettermiddag.
Ikke noe problem. Jeg har masse å gjøre.
Jeg jobber med ny merkedesign, Nicky, med d-e-g. Du vil elske den.
- Ses til middag, skatt. Ha det, Hal. - Ha det.
Det første jeg skal gjøre, er å sende den drittungen på kostskole i Timbuktu.
- Iskvinne. - Og stolt av det.
Kom igjen, pappa.
OK, du vinner. Stans. La hesten hvile.
Ptro, Sprout.
Gleder du deg til campingturen?
Hvilken campingtur?
Den vi tar hver sommer før du begynner på skolen igjen.
Å, den campingturen.
Jeg gleder meg veldig.
- Hva synes du om Meredith? - Som hva, pappa?
Som reklameagent? Venn?
Nei, hva synes du om henne som menneske?
Hun er søt. Hun har pent hår, gode tenner.
Hun kan stave ordet "deg."
Ærlig talt, pappa? Hun er en fremmed for meg.
Hvorfor vil du vite hva jeg synes?
Det skal jeg si deg, Hal. Fordi tro det eller ei...
Kappes til ranchen, pappa!
Hal, jeg prøver å fortelle deg noe.
Sakk av.
Jeg er på dypt vann her. Jeg takler det bare ikke.
Jeg er bare en unge.
Har du noe du vil dele, Hal?
Chessy, du forskrekket meg.
Forskrekket jeg deg?
Du skremte meg. Jeg visste ikke at du var her.
Er du sikker på at det ikke er noe du vil snakke med meg om?
Som hvorfor Sammy aldri nærmer seg deg lenger.
Eller hvorfor appetitten din har forandret seg.
Eller hvorfor du plutselig er så ordentlig
og bruker uttrykk som "Du forskrekket meg."
Chessy, jeg har bare forandret meg veldig i sommer.
OK.
Men visste jeg ikke bedre, ville jeg sagt det virket som...
Glem det. Det er umulig.
Nesten som om jeg er hvem, Chessy?
Ingen. Glem at jeg nevnte det.
Nesten som om jeg var Annie?
- Kjenner du til Annie? - Jeg er Annie.
Hal, hvorfor stakk du sånn?
Jeg sa jeg ville snakke med deg om noe.
Chessy, hvorfor ser du sånn på henne?
Hvordan da? Jeg ser ikke på noen spesiell måte.
Jeg ser på henne slik jeg har sett på henne i 11 år.
Siden den dagen hun kom hjem fra sykehuset.
3 kilo, 0,3 gram, 53 centimeter. Det er sånn jeg ser på henne.
Kan jeg klemme henne?
Hun er så vakker.
Og så stor.
Jeg skal lage noe spesielt du kan spise. Hva har du lyst på?
Jeg bare lager alt vi har.
Hal, kom hit.
- Vi må snakke. - OK. Fyr løs.
OK.
Skatt.
Jeg vil vite hva du synes om å få Meredith som familiemedlem.
- Familiemedlem for oss? - Ja.
Det er en utrolig idé.
- Veldig bra! - Synes du? Ja vel?
Det er en drøm. Jeg har alltid ønsket meg en storesøster.
- Du skjønner ikke poenget. - Nei.
Vi skal adoptere Meredith.
- Det er så søtt, pappa. - Nei, jeg skal ikke adoptere henne.
Jeg skal gifte meg med henne.
Gifte deg? Det er galskap.
Hvordan kan du gifte deg med en som kunne vært søsteren min?
Hal, ro deg ned.
Snakker du fransk?
Jeg lærte det i leiren.
Unnskyld.
La oss diskutere dette rolig. Rolig og rasjonelt.
Og på engelsk, hvis det er greit.
OK.
Hva går det av deg?
Ikke noe. Bare...
Pappa, du kan ikke gifte deg. Det vil ødelegge alt.
Ikke se på meg. Jeg vet ikke noe.
Trodde hun jeg ville adoptere henne?
Hei, skatt.
Du ser stresset ut.
- Hva med en martini? - Hva med en dobbel?
Det skal bli.
Chessy!
Elsker du det ikke? Det er det vi trenger i dette store huset.
- Ringte du? - To martinier, er du snill.
Og gi Mr Parker en dobbel.
Chess, fort deg. Jeg får migrene.
- Jeg sa det til Hallie. - Ja vel? Og så?
Hun ble rasende. Hun skrek på fransk. Jeg visste ikke at hun kunne fransk.
Jeg vet ikke hva som gikk av henne.
Denne reaksjonen er klassisk.
Det er grunnleggende "Pappa gifter seg på nytt."
Jeg ville vært bekymret hvis hun ikke oppførte seg sånn.
Skal jeg snakke med henne? På kvinnemåten...
Jeg tror hun er litt sensitiv overfor deg nå.
Det er derfor jeg må gjøre det. Vi må bryte isen en gang.
Gå med skjorta sånn. Jeg liker å se hårene på brystet.
Bank, bank. Får jeg sette meg?
Klart det.
Så forlovelsen kom som litt av et sjokk?
Ja.
Jeg husker hvordan det var å være 11.
Jeg hadde min første kjæreste da jeg var 11. Det er en skjønn alder.
Man begynner å føle seg som en kvinne, og tro det eller ei,
snart skjønner du hvordan det er å være forelsket.
Jeg? Jeg tror ikke det. Jeg har ikke fått 12-årsjekslene ennå.
Hør på noen som fikk jekslene veldig tidlig i livet...
Å være forelsket er et fantastisk mysterium som krever en mann og en kvinne...
Jeg mener ikke å være kjip når du prøver å være sentimental,
men jeg vet hva faren min ser i deg.
Gjør du?
Du er ung og vakker og sexy, og han er jo bare et menneske.
Men spør du meg, burde ekteskapet bli bygget på mer enn sex.
Faren din undervurderer deg.
Men det vil ikke du. Vil du vel, Meredith?
Det er ingen forbrytelse å være ung og vakker.
Og til din opplysning, forguder jeg faren din.
Han er den typen mann jeg alltid planla å gifte meg med.
Dette er ekte vare. Og ikke noe du gjør skal komme mellom oss.
Du er ikke lenger den eneste jenta i Nick Parkers liv.
- Gi deg. - Hvis dette er ekte vare,
da har vel ikke pengene hans noe med at du vil gifte deg med ham å gjøre, hva?
OK, hør nøye etter nå.
Jeg gifter meg med faren din om to uker om du liker det eller ikke.
Så jeg foreslår at du slutter å tulle.
Du er på dypt vann. Er det klart?
Krystallklart.
Martin! Påfyll, takk.
- God vin. - Takk, sir.
- Får jeg en slurk? - Jeg tror ikke du vil like den.
Bouqueten er for robust for en merlot,
men jeg liker den myke druen fra California.
Har hun lært om vin på sommerleiren?
Det må hun ha gjort.
- Skatt! Går det bra? - Jeg tok vel en slurk for mye.
Jeg tror jeg trenger litt frisk luft.
Er det OK hvis jeg går utenfor litt?
Går det bra? Skal jeg bli med deg?
Nei, det går bra. Jeg er bare litt ør.
Ør?
Jeg vil ringe noteringsoverføring til Amerika, takk.
- Hallo? - Hva står på?
- Jeg er desperat. Pappa gifter seg. - Hva mener du med det?
Smoking og hvit kjole og hele sulamitten.
- Hva? - Bryllupet er om to uker.
Hvis vi skal få mamma og pappa sammen igjen,
må vi handle raskt. Skikkelig raskt.
OK. Mamma og jeg skal i teateret i kveld.
Jeg slipper bomben i morgen tidlig.
OK. Takk.
- Hallie, fort deg! - Det skal jeg.
Unnskyld meg, sir.
Skal vi to ta en tur i parken, unge dame?
OK.
- Han dreier dette seg om? - Det er en lang historie.
Det er en stor park, og vi har massevis av tid.
Først og fremst...
Bare gjør det.
Jeg skal bare bli ferdig med skissen og sende den til Paris.
Skal vi to så gå ut på lunsj og bruke resten av dagen på Harrods?
Jeg kan ikke, mamma, unnskyld. Jeg må ut av byen i dag.
Må du ut av byen?
Og hvor skal du?
Det er dit jeg må. Jeg må treffe Annie.
Jeg skjønner. Og hvor er så Annie?
I Napa. Med faren Nick Parker.
Du er ikke Annie.
Det stemmer.
Er du Hallie?
Det er jeg.
Annie og jeg traff hverandre i leiren og byttet plass.
Unnskyld, men jeg har aldri sett deg, og jeg har drømt om å treffe deg hele livet.
Annie følte det samme for pappa, så vi bare byttet liv.
Jeg håper ikke du er sint, for jeg er så glad i deg
og håper du en dag kan være glad i meg som meg, og ikke som Annie.
Skatt.
Jeg har vært glad i deg hele livet.
Jeg har aldri vært lykkeligere.
Så nå må du vel bytte oss tilbake igjen?
Teknisk sett tilhører du faren din, og Annie meg.
Delte barn. Ikke ta det ille opp, men denne ordningen er kjip.
Ja, den er skikkelig kjip.
Så vi flyr til Napa, treffer Annie og pappa og finner ut av noe.
Du har rett. Ikke vær redd, skatt. jeg skal ta meg av alt.
Ikke vær redd, du.
Unnskyld. Jeg takler ikke dette.
Jeg har ikke sett eller hørt fra Nick Parker på over 11 år,
og plutselig flyr jeg over halve kloden...
Jeg er ikke moden nok til dette.
Hvis mannen ikke gjorde meg så gal, ville jeg vært gift med ham ennå.
Vi avtalte dette så vi aldri skulle se hverandre igjen.
Se på meg, Martin. Har du sett meg sånn før?
Ikke besvar det.
Hva om han ikke gjenkjenner meg?
Nei, ikke besvar det heller.
Hallie sa han var kjekk.
Han var lekker. Han hadde et smil som fikk en til å bli mo i knærne.
- OK. Jeg er klar, mamma. - Supert. Jeg også. Nesten.
Mamma, kofferten din er tom.
Ja vel. Unnskyld.
Snakket du med faren din?
Ja. Vi la nettopp på.
Han sa han gleder seg til å treffe deg.
Gleder seg, eller gleder seg til å få det overstått?
På hvilken måte?
Han gleder seg. Helt klart.
Han sa han treffer oss 12.00 i morgen på Stafford Hotel i San Francisco.
Du milde. Det er veldig snart, hva?
Løp ned og hent billettene våre fra bestefar mens jeg blir ferdig her.
Løgnhals.
Martin, jeg har en latterlig, litt barnslig anmodning.
Du vet du er mer enn en butler for meg. Du er mer som en hjelpende bror.
- Men jeg lurer på... - Om jeg kan bli med?
- Gjøre det lettere for deg? - Kan du? Takk skal du ha.
Og ikke kom som butler, men som en venn.
Madam, det er en ære. Og jeg må si at som venn,
hvis jeg traff eksen min etter 11 år, og jeg hadde dine ben,
ville jeg gått med denne.
Du er perfekt i den.
- Ha det, pappa, skatt. - Ha det, skatt.
- Ønsk meg lykke til. - Lykke til.
- Ha det, papsen. - Ha det, Hal.
- Kommer du til Napa til Thanksgiving? - Det ville jeg aldri gått glipp av.
Ha det.
Hils til faren din fra meg.
Det skal jeg.
Flyplassen, takk.
OK. De kommer straks.
Vær snill, pappa.
Han er alt du ønsket for den lille jenta di pluss millioner mer.
Da vet du jeg er grei.
Der er han.
Med hele gjengen.
Hei, skatt.
Hallie. Chessy. Og Sammy. Hva gjør du her?
En hund på Stafford?
- Hal ba om å ta ham med. - Du er så bløthjertet.
Flink bisk. Så, Meredith, er dette foreldrene dine?
Ja. Mamma, pappa, dere treffes endelig.
Dette er forloveden min, Nicholas Parker.
Hallo, Nicholas. Så hyggelig å treffe deg.
- Jeg heter Vicki. - Hei.
Og dette er Nicks henrivende datter Hallie.
Dette treffet før bryllupet var hennes idé.
Hvordan går det, unge dame? Vi har bare hørt pene ting om deg.
Hallo, søta. Du kan kalle meg tante Vicki.
Den andre siden, madam.
Det var en super flygning, hva? Det gikk så raskt.
Jeg har aldri sett deg så tørst før, madam.
Kan du tro, Martin, skatt, at jeg aldri har smakt vodka før?
Du kunne ha lurt meg, ma'am.
Kom igjen. Vi setter i sving.
Jeg er i knipe her.
Hvis hotellet kan ta det, er rommet perfekt til bryllupet.
Det er verken for stort eller lite.
Det er ikke det at jeg ikke vil ha bryllupet i huset,
men dette kunne vært supert.
Jeg har sjekket inn. Vi går ovenpå, steller oss og treffes til lunsj.
- Supert. - Da ses vi i baren klokken ti.
Perfekt.
Nå som vi er her, kan vi kanskje se på brudesuiten?
Den er sikkert strålende.
Jeg glemte veska mi.
Vent.
Unnskyld meg. Fant du en beige...
Takk.
Mamma!
Du trengte ikke å vente. Jeg ville funnet rommet selv.
Og jeg trenger litt frisk luft.
Kom igjen, skatt. Vi ses ovenpå.
Jeg liker den jakken. Gikk du med den på flyet?
- Mamma, pass deg! - Unnskyld.
Hun er full. Hun har aldri drukket mer enn ett glass vin hele sitt liv,
og i dag dukker hun opp dritings.
Ja. Gjør som hun sier og treff henne ovenpå.
Kanskje det er derfor de lager skilter med "ikke forstyrr".
Endelig alene.
Hallie Parker.
Ikke gjør dette mot meg. Jeg ser dobbelt allerede.
- Det er meg, mamma, Annie. - Skatt.
Du ser nydelig ut.
Jentene mine.
Det er utrolig at dere er sammen. Hvordan kunne dere gjøre dette mot meg?
Unnskyld meg. Beklager å avbryte.
Kan vi fortsette dette inne?
Hei. Du husker meg nok ikke.
Jeg visste jeg alltid likte henne.
En av dere... Jeg vet ikke hvem akkurat nå,
men en av dere sa faren deres visste at jeg kom hit i dag.
Jeg kan si dere at mannen jeg så i heisen ante ikke at vi var på samme planet,
- og i hvert fall ikke på samme hotell. - Har du sett pappa alt?
Ja. Han ble askegrå, som om jeg var et spøkelse.
Kan en av dere hente noe kaldt til hodet mitt?
Tror dere ikke jeg har lurt på hvordan det ville bli å se faren deres igjen?
At jeg vinker som en idiot mens Nick Parker er i en annen kvinnes armer,
er ikke akkurat scenarioet jeg hadde i tankene. Nei, sir.
Martin! Hva gjør du?
Jeg skal bade, madam. Er det i orden?
Ja. Det er perfekt.
Ha det gøy. Noen burde det.
Hallo.
Hallo. Hallo til deg.
- Chessy, dette er vår butler, Martin. - Jeg er butleren hennes.
Enchanté, mademoiselle.
Jøss. Gleden er på min side, monsieur.
Dere skulle fortelle meg hvorfor dere fikk meg hit uten å si det til faren deres.
Skulle de? OK, det er bra.
Jeg går bare tilbake til rommet mitt og sjekker minibaren.
- La meg hjelpe deg. - Vent.
Vet alle her noe jeg ikke vet?
Mamma, pappa skal gifte seg.
Med Cruella De Vil. Hun er fryktelig. Vi kan ikke la ham gjennomføre det.
Hun er feil for ham, mamma, og den eneste måten å unngå at han gifter seg...
Du kan fortelle det. Hun kjenner deg bedre.
Er hvis han ser deg.
Vent litt. Dere prøver vel ikke å spleise meg med faren deres?
Jo, faktisk. Dere passer perfekt sammen.
Stans! Visste dere om dette?
Hva? Nei.
- Nei, nei, nei. - Madam, nei, jeg ante ikke noe.
- Ja. Jeg visste noe. - Teknisk sett, ja. Jeg hadde en anelse.
- Hallie fortalte det. - Det var deres idé.
- Jeg falt for historien. Jeg er romantiker. - Jeg også.
OK.
La meg si dette klart og tydelig.
Nick Parker og jeg har ikke noe til felles lenger.
Og han virker ekstremt fornøyd med den langbeinte, barryggede forloveden sin.
Jeg vil at dere skal forklare faren deres at jeg kun er her av én grunn.
Og det er for å bytte dere tilbake igjen.
La oss gjøre det vi må og få det overstått.
Forstått?
- Hei, pappa. - Løper til lobbyen.
Kan du gjøre meg en tjeneste mens jeg er borte?
Kan du passe på Meredith for meg? Takk.
Hvordan tar jeg meg ut? Presentabel og sånn?
- Ikke for gammel? - Super, pappa. Ung og super.
Pappa.
Du skulle holde Meredith med selskap.
Skulle jeg? Jeg mener ja.
Jeg lette akkurat etter henne.
Det er supert å se deg, pappa.
Det er supert å se deg også.
- Pent antrekk. - Takk.
Sett i gang. Kom deg opp.
- Har du sett faren din? - Snakker du til meg?
Er du Robert De Niro? Ja, jeg snakker til deg.
- Ja. Jeg så ham nettopp. - Hallo. Hvor var han?
Jeg tror han gikk den veien.
- Hva stirrer du på? - Ikke noe.
Du er så pen. Det var alt.
Ikke si at du skal forandre deg og være grei med meg.
Hvis du ser faren din, så si at han er sen og at jeg venter.
Hva du enn sier, Cruella.
Vær så god. Dette kurerer alt du har.
- Ikke spør hva som er i. - OK.
For...
For deg. Måtte ditt liv bli mindre komplisert enn mitt.
Takk.
Martini, tørr, takk.
Unnskyld meg. Jeg tror jeg nettopp drakk tjære.
Her er martinien din og regningen, Miss James.
Takk.
Er du Elizabeth James?
Skyldig.
Jeg så en bryllupskjole du designet i Vogue og ble helt betatt av den.
Jeg fakset kontoret ditt, og de sa de ikke visste om du kunne lage en til.
Jeg kan ikke tro det. Det er skjebnen.
- Jeg er Meredith Blake. - God dag.
Unnskyld.
Unnskyld meg.
Hvor var du? Vi lette etter deg.
Jeg synes dette hotellet er perfekt for bryllupet.
Jo mer jeg ser av det, jo mer liker jeg det.
Jeg også.
Helt klart.
Si meg, skatt. Hvor mange venter vi fra din side av familien?
Bare et anslag.
Kan jeg komme tilbake til deg? Jeg er usikker på det.
Unnskyld meg.
Beklager. Unnskyld.
- Går det bra? - Ja.
- Sir. - Pappa, pass deg!
Forsiktig!
- Hallo, Liz. - Hallo, Nick.
Der er du. Det må jeg si.
Er det noe som står på her? Jeg er overrasket over å se deg.
Men du virker ikke overrasket over å se meg.
Jeg har verken sett eller hørt fra deg på 10-11 år.
Og plutselig den dagen...
Jeg kan forklare hvorfor hun er her.
Hallie, vet du hvem dette er?
Faktisk, ja. Og faktisk er jeg ikke Hallie.
Det er jeg, faktisk.
Begge to?
Du og mamma tenker vel likt, for dere sendte oss på samme leir.
Vi møttes der, og hele greia ble åpenbar.
De byttet plass, Nick.
Så har jeg hatt Annie med meg hele denne tiden?
Jeg ville bli kjent med deg, og Hallie ville bli kjent med mamma.
- Er du sint? - Selvsagt ikke, skatten.
Jeg kan bare ikke fatte at det er deg.
Sist jeg så deg hadde du bleieutslett. Unnskyld - du er våt.
- Det er OK. - Se på deg.
Jeg er ganske voksen nå, og uten far.
Og jeg er på vei inn i de gale, forvirrede tenårene,
og jeg er den eneste jenta jeg kjenner uten en mor å krangle med.
Hallie, har du vært i London hele denne tiden?
Kom her med deg.
Mamma er utrolig, pappa. Jeg vet ikke hvordan du kunne gi slipp på henne.
Kan pappa og jeg snakke sammen alene i noen minutter, jenter?
- Det er i orden. - Ta den tiden dere trenger.
Jeg kan ikke tro det.
Å se dem sammen... å se deg.
La meg hjelpe deg. Unnskyld meg. Har du førstehjelpsutstyr?
Ja, selvsagt.
Vil du legge deg ned?
- Vær så god. - Takk.
Hvordan går det med deg, Lizzie?
Eller kaller alle deg Elizabeth nå?
Nei. Lizzie går bra.
Faren min kaller meg Lizzie ennå.
Jeg har hatt det strålende.
Du har ikke forandret deg en tøddel.
Der er du, endelig. Bra, dere har truffet hverandre.
Elizabeth designer bryllupskjoler, og hun skal lage...
Vent. Jeg skjønner ikke. Hvordan har dere møtt hverandre?
Nicky, hvorfor er du våt?
- Du lager kjolen til forloveden min. - Jeg visste ikke at dere var forlovet.
Hvordan traff dere hverandre?
- Er det noe jeg ikke skjønner? - Vet du hva? Dette er en liten verden.
Hvor liten?
- Hei, Mer. - Hallo.
Står til?
Har jeg nevnt for deg at Hallie var tvilling?
Nei, jeg er redd du glemte den detaljen.
Ikke vær ille til mote, han nevnte det ikke for meg heller.
Jeg er forresten den ekte Hallie. Dette er Annie.
Hun latet som hun var meg, mens jeg latet som jeg var henne.
Og dette er vår mor, Elizabeth James.
- Er dette moren deres? - Ja.
Var du gift med ham?
- Ja. - Skyldig igjen.
- Dette er en liten verden. - Og den blir mindre.
Og for et sammentreff at alle er her den samme helgen.
Skal si det er søtt.
Jeg har fått nok overraskelser for én dag.
Kan du være så snill å si hvor vi skal?
Du vil elske det, pappa. Stol på meg.
Hallo.
Hei.
Så...
Aner du hvor de tar oss med?
- Aner ikke. - Nei vel.
Hvor er vi?
Er det her vi skal spise?
Nei, faktisk, der skal vi spise.
Hun er din for kvelden.
Hvordan betaler vi for dette?
Vi samlet sammen ukepengene våre.
- Ja, liksom, Annie. - OK. Bestefar la til litt.
- Annie. - OK. Han la til mye.
Kom igjen. Dere vil elske det.
Ganske sveisent.
Elizabeth og Nick, middagen venter dere.
Jenter.
Bordet er bare dekket til to.
Det er den andre delen av overraskelsen. Vi skal ikke bli med.
- Skal dere ikke? - Nei, men jeg skal.
God kveld. Jeg er Chessy og serverer dere i kveld.
- Ikke noen spøker, takk. - Og jeg er Martin, vinkelneren.
Får jeg by på noe champagne i håp om at dere blir bedugget
og ikke sparker denne nydelige damen og meg
for å følge ordrene til disse uforskammede 11-åringene?
Annie, dempet musikk, takk.
Slapp av. Seil gjennom tiden.
Tilbake til fjoråret.
- Du skjønner vel alt sammen? - Ja, det demrer.
De gjenskaper kvelden vi møttes. Båten, musikken.
Servitørene.
Det er så søtt.
Martin, jeg tror jeg tar den drinken.
Takk, Martin.
For å være ærlig har jeg ikke vært på en båt siden QE2.
Ikke jeg heller.
Skål for...
Døtrene våre.
Nå vet jeg hvordan gullfisker har det.
En gang hvis vi er alene, kan vi kanskje snakke om det som skjedde med oss?
Jeg husker det ikke så klart nå.
Det tok så fort slutt.
Det begynte så raskt.
Den delen husker jeg veldig godt.
Det går seg visst pent til. Det er trygt å servere vichyssoisen.
Du øser, jeg serverer.
Unnskyld.
Ja, jeg øser.
Så kan jeg...
- Servere? - Stemmer.
Du har gjort det veldig bra.
Din drøm om å eie din egen vingård gikk i oppfyllelse.
Hva med deg? Du tegnet bestandig på servietter og aviser.
Og nå er du en stor designer.
Ja. Det er supert.
Begge kom dit vi ville.
Ja. Det gjorde vi.
Hva skal vi gjøre med jentene?
Nå som de har møtt hverandre, kan vi ikke holde dem atskilt.
Jeg kan ha dem halve året, du kan ha dem halve...
De kan ikke gå på to ulike skoler. Det er galskap.
Jeg er enig.
Jeg kan ha begge to i et helt år...
Liz, det er derfor vi bestemte...
Unnskyld. Ignorer meg. Nyt suppen.
Det er derfor vi bestemte oss for den løsningen vi har.
Ja vel? Jeg trodde det var fordi vi bestemte oss for å aldri treffe hverandre igjen.
Ikke "vi," Liz.
Jeg husker ikke den delen så godt etter alle de årene.
- Husker du ikke dagen du pakket? - Nei, den dagen husker jeg helt.
Skadet jeg deg da jeg kastet den... Hva var det?
Det var en hårtørrer.
Stemmer.
Unnskyld.
Kanskje jeg aldri blir alene med deg igjen.
Så hvorfor pakket du den dagen?
Vi var så unge og hadde sånt temperament.
Vi sa dumme ting, så jeg pakket.
Jeg steg om bord på den første 747...
Du kom ikke etter meg.
Jeg visste ikke at du ville det.
Det spiller ingen rolle lenger.
Så la oss oppføre oss pent for jentene, og få dette showet i gang.
Ja. Klart det. La oss få showet i gang.
- Passet ditt. Ha en trygg tur. - Takk.
- Hvor er Annie? - Hun er på vei ned.
Ja vel.
Jeg sender deg Hallie til jul.
Og Annie kommer til deg i påsken.
Annie, hva gjør du? Vi har et fly å nå.
Dette er greia. Vi tenkte over det, og vi blir svindlet.
Pappa lovet oss campingturen, og vi vil dra. Sammen.
Hvilken campingtur?
Den vi drar på før skolen begynner hvert år.
Dette er latterlig. Kle på deg.
- Vet du at jeg er Annie? - Selvsagt vet jeg det.
Men det er vanskelig å være 100 prosent sikker?
Dette er dumt. Det ender med at mamma ikke rekker flyet.
- Annie. - Ja?
Dette er Hallie. Jeg er sikker.
Håper du har rett, pappa, for du vil ikke sende feil unge tilbake til England.
Vil du vel?
Dette er forslaget vårt.
Vi drar til pappa, pakker sakene og vi fire drar på campingtur.
- Vi fire? - Når vi kommer tilbake,
sier vi hvem som er hvem.
Eller gjør som vi sier, og en av dere blir med til London, om dere liker det eller ikke.
Hva skal jeg gjøre i tre dager? Sitte hjemme og strikke?
Vi har en vanskelig situasjon her.
Vanskelig situasjon? Hva mener du? Hva er det...?
Unnskyld meg. Hva gjør hun her?
Det er en del av avtalen. At vi fire drar sammen.
Er dere rakkerungene?
Hallo. Er alt OK?
Nei, det er det faktisk ikke.
Jeg visste ikke at du skulle på denne lille turen, og jeg synes ikke det er helt greit.
Jeg er enig.
Jeg synes ekskona i soveposen ved siden av er litt rart.
- Takk. - Jeg insisterer på at du blir med.
Virkelig.
Nick, jeg har ødelagt hele helgen din. Det er det minste jeg kan gjøre.
Virkelig. Vær så snill.
- Pappa, hva gjør Meredith her? - Moren deres inviterte henne.
Hva?
Vær greie.
Ha det gøy, alle sammen.
Liz, hva gjør du?
Jeg tror at du og Meredith trenger tid alene før den store dagen.
Mamma, kom igjen. Det er ikke planen.
Dere får det mer gøy uten meg.
Vent. Hvis du ikke drar, må ikke jeg dra.
Jeg er ikke noe særlig ute i naturen.
Dette er din sjanse til å bli kjent med jentene.
Etter neste uke er de delvis dine.
Ha det gøy, alle sammen.
Ha det.
Jeg ville betalt stort for å se den kvinnen klatre opp et fjell.
Ikke så fort.
Kom igjen, dere.
Jeg skal drepe treneren min.
Han sier jeg er i så god form.
Jeg fatter ikke at folk gjør dette for moro.
Vent. Vi stanser.
Igjen? Pappa, med dette tempoet tar det oss tre dager å komme til innsjøen.
Meredith er ikke vant til høyden. Slapp av. OK?
Jeg har det vondt. Noen må gi meg Evian. Jeg kan ikke røre meg.
Klart det.
Briljant.
Vær så god, Mer.
Går det bra, skatt?
- Hva skjedde? - Denne var på Evian-flasken hennes.
Han skader deg ikke, Mer.
Jeg vet det.
Gå i forveien.
Det går bra.
Få den saken vekk fra meg. Jeg hater ting som kryper.
Hvordan kan du røre den? Legg den fra deg.
OK, jeg legger den ned.
- Jenter... - Hva?
Jeg går i forveien. Dere to kan hjelpe Meredith. OK?
Klart dere hjelper meg. Dere hjelper meg over en klippe.
- Ingen dårlig idé. - Ja. Ser du noen klipper?
Å, ryggesekken min.
Trenger du hjelp, Mer?
Ikke av dere.
Jeg ser forbi de engleaktige fjesene.
Ett puss til fra dere, og jeg gjør livet deres elendig fra den dagen jeg sier ja.
Skjønner?
Skjønner, Cruella.
Hva kalte du meg?
Ikke noe, Cruella.
Forresten, Mer, jeg tror du har noe på hodet.
Går det bra?
Hva skjedde?
Spør dem.
Hva gjorde vi, pappa? Vi var rett bak deg.
- Dette er skikkelig bra. - Ja, jeg vet det.
Her, jenter. Dette holder for en stund.
Vil du ikke ha litt ørret, mamma?
Er det OK, forresten, hvis vi kaller deg mamma?
Hun ville foretrukket at dere kalte meg Meredith.
Nei, takk, jeg spiser ikke ørret for tusende gang.
Jeg venter til frokost. Hva er det?
Ørret.
- Det er en del av erfaringen. - Hva er de andre delene?
Å spises opp av mygg? Man skulle tro de likte dette.
Hva er det du bruker? La meg se på den.
Dette vil tiltrekke alle myggene i staten. Det er sukker og vann.
Hvor fikk du den fra?
Nå er det nok. Jeg tar en stor sovetablett og legger meg.
- Hva gjør du? - Jeg vil ikke at pumaene skal...
Det er vel ikke pumaer her?
Nei.
God natt.
Ligg unna, jenter.
Det er ikke hennes greie. Jeg gifter meg ikke med henne fordi hun er Annie Oakley.
- Hvem er Annie Oakley? - Bare slapp av.
- Kom igjen. - OK.
Jeg håper den store sovetabletten virket.
- Ta den siden. - OK.
Skal si hun er tung.
Hun snorker også.
Sov søtt, kjære mamma.
Det er deilig.
Herremann.
- Hva står på? - Dette står på, kompis.
Den dagen vi gifter oss skal jeg sende de snørrungene til Sveits.
Skjønner du? Det er meg eller dem.
Velg.
Dem.
- Unnskyld meg? - D-e-m. Dem.
Skjønner?
Hallo.
Dere er så raskt tilbake. Hadde dere det gøy?
- Jeg ville ikke sagt gøy. - Ville du ikke?
Vi har blitt så straffet.
Det begynner nå.
- Kom igjen. - Hvor er Meredith?
Vi spilte henne noen puss, og hun klikket litt.
Litt?
Hun kastet denne mot hodet mitt.
Den er i det minste mindre enn en hårtørrer.
Nick, det er min skyld. Hadde jeg ikke foreslått...
Lurt passer bedre.
Som mor, så døtre.
Jeg er virkelig lei meg.
Det er vi også, pappa. Skikkelig.
Opp på rommet. Nå.
Jeg må huske å takke dem en dag.
Hvor er Chessy? Jeg er skrubbsulten.
Hun og Martin dro på piknik rundt 12.00 i går.
Ja vel? Hvem skulle trodd det? Min barnepike, din butler.
Skal jeg lage noe mat til oss?
- Kan du lage mat nå? - Ja. Jeg kan lage pasta og pasta og...
Pasta høres godt ut.
Pasta skal bli.
Jeg tar to.
- Hei, pappa. - Du ser så bra ut.
Hvor skal du?
God natt, damer.
Her har jeg privatsakene mine.
- Visste du at jeg samler på vin også? - Ja vel?
Jeg er en mann med begrensede interesser.
Dette er en burgunder fra 1921.
De sier at regnet det året gjorde den til den beste burgunderen noensinne.
Dette vil du like.
Se.
V-dagen 1945.
- Det er utrolig. - Det liker jeg.
Dette er vinen som ble servert i bryllupet til foreldrene mine.
Bordeaux fra 52.
Jeg tror søsteren min ble unnfanget på denne.
Hva er denne? "Der drømmer ikke har grenser."
1983.
Den tok det meg årevis å spore opp.
Hvorfor? Hvor er den fra?
Det er vinen vi drakk i bryllupet vårt.
Nå har jeg alle flasker som ble laget.
Har du?
Det har jeg.
- Kan vi åpne en? - Kun deg ville jeg drukket den med.
- Går det bra? - Ja.
- Jeg har bare litt støv i øyet. - Jeg kan tilby et rent erme.
Nei, det går bra.
Enda bedre.
Du må ikke være så modig bestandig.
Men det må jeg faktisk.
Det er Chessy.
Hun har nøkkel.
Hallo? Er det noen hjemme?
Vi kommer.
Pass på deg selv.
Ja, det skal jeg. Du også.
Ha det.
- Jeg er glad i deg. - Jeg er glad i deg også.
Hallo? Vi er hjemme.
Bestefar?
Jeg sjekker på kontoret.
Hei, fremmede.
Mamma, vet du at Concorde kommer hit på halve tiden?
Ja, jeg har hørt det.
Hva gjør du her?
Det tok oss 30 sekunder etter at dere dro før vi skjønte at vi ikke ville miste dere.
Vi?
Vi.
Jeg gjorde den feilen at jeg ikke kom etter deg én gang, Lizzie.
Det gjør jeg ikke igjen, uansett hvor modig du er.
Og du venter vel at jeg bare skal bli mo i knærne og falle i armene dine,
gråte hysterisk og si: "Dette finner vi ut av."
Et forhold på tvers av kontinenter
med døtre som blir oppdratt her og der
og vi to som bare fortsetter der vi slapp...
og blir gamle sammen og...
og...
Kom igjen, Nick, hva venter du? Å leve lykkelig i alle dine dager?
Ja.
Til alle de nevnte tingene.
Men du trenger ikke å gråte hysterisk.
Jo, det må jeg.